Николай Лилиев
Нощта разискря своите градини…

chitanka.info

Нощта разискря своите градини,

като цветя звездите се разтварят,

и цъфнали сред висините сини,

предвечната си приказка повтарят.

Пред тях заглъхват сънните долини,

и вечерните огньове догарят,

като ненужни свещи пред олтаря

на есента, която бавно гине.

О нощ, повей с крила благословени

над моето сърце като ветрило

и освети мечтите неродени!

Аз гасна разделен от всичко мило,

и чакам в твоите ръце здрачени

да блесне моят блян като кандило.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.